I begynnelsen vet man ikke at ting begynner.
Plutselig setter det bare i gang.
Ting blir annerledes enn man trodde.
I begynnelsen var apostlene bare tolv.
Det var før jeg fant mine seks, og verden ble et bedre sted.
Men jeg må begynne fra begynnelsen, da jeg fremdeles bodde hjemme.
DET HELT NYE TESTAMENTE
Gud fins. Han bor i Brussel.
Brussel
Han er et svin. Han er slem mot sin kone og datter.
Man hører mye om sønnen hans, men veldig lite om datteren hans.
Jeg er datteren hans.
Dette er min far. Gud.
Selv før verden ble skapt, kjedet han seg.
Så han skapte Brussel.
Første Mosebok
Han hadde prøvd å skape andre ting, men det fungerte ikke.
Noe er galt.
Så han skapte mannen i sitt bilde.
Med ham kunne han gjøre hva han ville.
Mye bedre.
Eva
Henok fikk sønnen Irad, Irad ble far til Mehujael, –
–Mehujael fikk Metusjael, Metusjael fødte Lamek, etcetera, etcetera...
Det var da det hele begynte.
Han satte dem opp mot hverandre–
I Guds navn! –i sitt navn.
I Allahs navn!
I Baals navn!
Nå vet du nøyaktig hvordan alt gikk til.
Dette er jeg. Jeg heter Ea.
Dette er stedet der jeg ble født og levde innestengt i ti år.
Ingen inngang, ingen utgang.
En leilighet med tre soverom, et kjøkken og et vaskerom.
Og min fars kontor, dit vi ikke hadde adgang.
På tv fikk vi ikke se noe annet enn sport.
Dette er moren min, patetisk og 100 prosent sølete.
Hun sier aldri noe. Når hun ikke broderer, –
–går hun igjennom sin samling av baseballspillere.
...atten. Komplett.
Ea! Vi spiser sammen som en familie!
Gjør som jeg sier! Det er mitt hjem!
Hva da? Jeg er faren din.
Ikke dekk på en fjerde tallerken. Han kommer ikke tilbake.
Man vet aldri...
Ikke til høyre for meg. Det irriterer meg, har jeg sagt.
Stopp. Stopp!
–Du er som broren din. –Du kan ikke gjøre det.
Jeg trenger ikke.
Faren min levde på et håpløst sted som han aldri forlot.
Livet hans var verdiløst. Han elsket ikke sin kone og dugde ikke til noe.
Stille! Jeg arbeider!
Han trengte noe for å slappe av og glemme alt.
Det var da han kom på menneskeheten.
En masse leker som han kunne se lide og slåss.
Mye ulykke og litt lykke, for å gi falske forhåpninger.
Det hadde tatt tid, men fungerte forunderlig vel.
Han hadde nådd et visst nivå av mesterlighet.
Siden fant han på nye lover om universalproblemer.
La meg se...
Lov 2127: man trenger ti minutter mer søvn.
Lov 2129: Når man synker ned i badet...
...ringer telefonen.
2125: Et smørbrød med syltetøy faller alltid med syltetøyet ned, –
–ellers sitter syltetøyet på feil side.
Den er god.
Lov 2126: Tallerkener går bare i stykker etter at man har vasket dem.
Lov 2128: Køen ved siden av går alltid fortere.
Lov 2231: En ulykke kommer aldri alene.
Hvorfor ser du sånn på meg? Senk blikket.
Det er sjofelt det du gjør mot menneskene.
Hva?
Det er vemmelig at du morer deg med å plage mennesker du ikke kjenner.
–Du har vært på kontoret. –Alle kunne gjort det bedre.
Ingen går inn på mitt kontor!
–La meg være! –Stopp!
Se hva du får meg til å gjøre...
Ser du hvor opprørt du gjør meg?
Det er ikke bra.
Det var i det øyeblikket jeg bestemte meg for å handle.
Man klarer kanskje ikke mer enn ti år, hva vet jeg?
Jeg visste akkurat hva jeg ville:
Bli bedre enn far.
Men først ville jeg skade ham, –
–se ham lide, ødelegge livet hans slik han hadde ødelagt mitt.
Man kan kalle det vrede.
Og så, da det var gjort...
...måtte jeg dra.
Uttoget
JC!
–Hei, lillesøster! –Jeg må vekk herfra.
–Det forstår jeg. Hva sier mor? –Hun er redd for å si noe.
Hun må våkne.
Jeg vil gjøre som du og finne apostler som kan hjelpe meg.
Apostler er en god idé. Jeg hadde tolv, men det var litt slitsomt.
Tolv låt riktig. Det er et hockeylag.
Men mor sier at man trenger atten for å spille baseball.
Hvor mange apostler trenger jeg?
Prøv å finne seks. Med mine blir det atten, som mors lag.
–Hvordan velger man apostler? –Følg følelsen. Ingen vil spørre.
Ta seks av fars menneskekort, og gjør mirakler. Det er alt.
Jeg kan ikke utrette mirakler.
Et lite holder. Du klarer det.
Så skriver du et nytt testament med dine seks apostler.
–Jeg vil ikke bli berømt. –La det handle om dem.
Et helt nytt testament der apostlene snakker om seg selv.
–Det hadde vært noe helt nytt. –Jeg skriver ikke så godt.
Finn noen som kan. Tror du at jeg skrev alt selv?
Jeg hacket vaskemaskinen for å komme meg ut. Syntetisk, 40 grader, –
–sentrifugering 1200 runder per minutt. På noen timer er du ute.
Takk, JC. Du er kul!
En ting til: uten datamaskinen sin er far ingenting.
En, to, tre, fire, fem, seks...
Må ikke åpnes
Dødsdato
Fødselsdato Dødsdato
Send dødsdatoer?
Beskjed sendt
Benoît, du har 14 år, 6 måneder og 4 dager igjen å leve.
Du har 0 dager igjen å leve.
Willy, du har 54 dager igjen å leve.
Jean–Claude, du har 12 år, 9 måneder og 5 dager igjen å leve.
Aurélie, du har 11 år, 6 måneder og 27 dager igjen å leve.
Marc, du har 83 dager igjen å leve.
François, du har 25 år, 3 måneder og 8 dager igjen å leve.
Martine, du har 5 år, 2 måneder og 17 dager igjen å leve.
–JC! –Har du kortene?
Ja. Jeg avslørte alles dødsdato.
Der røk fars troverdighet. Han vil bli rasende. God idé!
Å fortelle menneskene når de skal dø... Fantastisk!
Ingen vet om det er en bløff, eller om dødsdatoene stemmer.
Ingen kan vite når mennesker skal dø. Jeg tror ikke på det.
Men underlige ting har skjedd. Et kjøleskap falt fra et transportfly–
–akkurat da offerets tid var ute.
Andrée, du har 2 minutter igjen å leve.
Denne vaktmesteren fikk plutselig vite at han vil leve lengst.
102 år igjen å leve! Det er rekord!
Og på sosiale nettverk...
Jeg heter Kevin og har 62 år igjen å leve. Jeg tester.
–Helvete... –Elskede!
Vi kan snart gjenskape celler, men levetiden avhenger av–
–uforutsigbare, tilfeldige faktorer og er umulig å forutse.
12 år og 4 måneder. Og du?
64 dager... Så urettferdig!
Jeg har passet på dere i så mange år, og likevel vil dere leve lengre!
Ea?
Mange uteble fra jobben etter å ha fått beskjeden.
Hva skal vi gjøre resten av livet? Det er det vanligste spørsmålet.
–Hva vil du forandre? –lkke noe. Jeg fortsetter som før.
Rosalie: 10 måneder og 12 dager igjen å leve.
Georges: 16 år, 11 måneder og 21 dager igjen å leve.
Mor!
Vi avbryter sendingen for en nyhetsoppdatering.
Man har sluttet å krige i de fleste krigssoner etter "dødslekkasjen" –
–da en anonym kilde ga oss våre dødsdatoer.
–Gud! Hva er dette? –På sosiale nettverk skjer dette...
Jeg heter Bart og har tolv år igjen å leve.
Jeg vil bygge Titanic med fyrstikker.
Faen! Helvetes jævla dritt!
Henri, seks år igjen å leve. Jeg vil lære å spille helikon.
Helvetes jævler, hva har...?
Herregud! Hva er dette?
Ea!
Omstart datamaskinen umiddelbart, og rett opp alt igjen!
Åpne!
Ea! Kom tilbake!
Far er ikke sint.
Det er fiskeburgerne.
–Hva? –Fiskeburgerne.
De er laget av biter fra strandede hvaler.
Man kaster ikke strandede hvaler, man selger dem.
Så lager man fiskeburgere av dem.
–Kan du skrive? –Litt.
Da får du skrive. Kan du få meg til denne adressen?
Jeg har ikke tid.
Hvorfor følger du etter meg?
La meg være. Forsvinn! Jeg er dyslektiker.
Jeg kan ikke skrive eller lese det jeg skriver.
Du må lære å skrive. Du vil vel ikke bli en boms som jeg?
–Hva er det du vil skrive? –Det helt nye testamente.
Hvorfor det?
–Kan du gjøre vann til vin? –Nei.
–Kan du gå på vannet? –Nei.
Da kommer du ikke langt.
Han het Victor. Svetten hans luktet salt, hvitløk og sitron.
Huden hans var som en gammel slanges, –
–som ventet på et glass blod i en forlatt bar.
Jeg skulle ønske jeg hadde en far som han.
–Hva er det? –En forbrenningsovn.
Den er vakker. Det burde finnes flere.
Jeg forestilte meg ikke paradiset sånn.
–Paradiset? –Ja. Her altså.
Hvis det er det, er det så dumt at selv jeg kunne ha gjort det.
–Paradiset er etter døden. –Nei, det er ingenting etter døden.
Dette er paradiset. Det var hit Adam kom. Og broren min.
–Men han ble drept. –Ja visst...
–Hva het broren din? –JC.
JC?
–Som JC Van Damme? –Hvem?
Jean–Claude Van Damme! "Dragon Eyes", "Double Impact"...
Har du ikke sett " Double Impact"? "Universal Soldier"?
Du har ikke sett noe. Du er ei rar jente.
–Som om ikke jeg har annet å gjøre! –Går du ut?
Ja. Jeg skal finne henne. Denne gangen får hun juling!
Du har aldri vært der nede. Det er farlig.
Vet du hva datteren din har gjort? Avslørt alle dødsdatoer!
Hvordan skal jeg kunne løse det uten datamaskinen min?
Før hadde jeg overtaket. Ingen visste når de skulle dø.
De var forsiktige.
Nå vet de det. De nekter å la seg hundse.
De vil bestemme hva de skal gjøre resten av livet. Forstår du?
Hvis hun gjør som broren sin og treffer noen tullinger, –
–og gjør sånt som det med melkeglasset...
Forstår du hva som skjer, da?
Tenk om hun viser dem hvordan man overlever?
Nei, du forstår ikke.
Du forstår ingenting. Du snakker ikke, for du forstår ikke.
Og hvorfor gjør du ikke det? Fordi du ikke tenker!
Du tenker bare på brodering og baseballaget. Jeg hater baseball!
Herregud... Nå går jeg.
Hjelp meg!
–Her. –Hallo?
God dag! Det gjelder armen din og tunnelbanen.
Aurélies evangelium
Den første apostelen het Aurélie.
Da hun fikk vite sin dødsdato, –
–bestemte hun seg for å fortsette som før.
Aurélie er veldig vakker. Underlig nok lever hun alene.
Aurélie er skjønnheten, den pene, dukka, bombenedslaget, –
–lekkerbiskenen, den fineste i hele eiendommen.
Moren hennes var nederlandsk. Faren hennes vet man ikke helt.
Kanskje same, med tanke på Aurélies porselenshud og mørke hår.
Uansett ble resultatet veldig bra.
Men porselenshud og mørkt hår holder ikke for å bli nydelig. Man trenger–
–en latter som perler som faller ned en marmortrapp.
I huset der hun bor, er sju menn forelsket i Aurélie.
To er eldre enn 84 år, og en er yngre enn elleve år.
218 menn har bare lyst til å feie over henne.
Og kvinnene synes at hun er ei hore som kåter opp mennene.
Likevel lever hun alene.
Hjertet hennes, hennes myke hjerte, er like sørgelig som en askehaug.
Da jeg var sju år, ble armen min avrevet av et t–banetog.
Ikke spør hvordan noe sånt er mulig.
Armen min på en side, og jeg på den andre.
Der den satt, har jeg nå 600 gram silikon.
–Hvem er du? –Faren min er Gud.
Jeg rømte hjemmefra. Jeg må finne seks apostler. Du er den første.
–Og han? –Det er Victor.
Han skriver "Det helt nye testamente". Fortell om deg selv.
Om meg? Jeg vet ikke...
En dag var jeg her helt alene da en mann kom bort til meg, –
–en av dem som sover på papp.
Øynene hans var som to røde kuler tapt i en kjøtthaug.
Han stinket av alkohol, forråtnelse, svette og urin.
Som et destilleri der en kamel hadde dødd.
Jeg trodde at han ville tigge om penger, dra kniven–
–eller vise meg pikken sin, som de iblant gjør.
Men ingenting av det skjedde.
Han kom bare fram til meg.
Jeg så at han ville si meg noe.
Øynene mine fikk tårer av stanken, men jeg smilte mot ham.
Det var en ren refleks. Og så snakket han.
Stemmen hans lød som 30 menn i ferd med å knuse valnøtter.
Han sa:
"Vesle jente, livet er som en isbane..."
Mange mennesker faller.
"Mange mennesker faller."
Hvordan staver man isbane? To "s" eller to "n"?
Hans filosofiske mening festet seg.
Og om morgenen, når jeg ser meg i speilet, –
–kan jeg ikke la være å tenke på den.
Er du ung eller gammel?
Jeg er fremdeles ung. Jeg vet ikke.
–Er moren din ung eller gammel? –Hun er gammel.
–Husker du da moren din var liten? –Nei.
Hvorfor ikke?
Jeg var ikke født ennå.
–Vil du også bli gammel? –Jeg dør før det.
–Hva gjør du? –Jeg samler på menneskers tårer.
Jeg kan ikke gråte. Det er mye jeg ikke kan.
Men jeg kan høre menneskers indre musikk. Alle har en.
–Vil du vite hvilken som er din? –Ja.
Händel. Den er vakker. I kveld finner jeg på en drøm til deg.
Vet du når du skal dø?
Aner ikke. Jeg har aldri hatt telefon.
Helvete!
Den andre apostelen var ikke hjemme.
Jean–Claudes evangelium
I lang tid var Jean–Claude en av verdens største eventyrere.
Men så en dag, man vet ikke hvordan, tok det slutt.
Og livet hans ble veldig lite.
Man kaller det virkeligheten. Det er ganske nifst.
Han begynte som direktørassistent på et kjøpesenter, nivå –2.
Så klatret han oppover til han ble budsjettadministrator.
Det innebærer at jeg koder tall.
Jean–Claude. 58 år. Singel. Ingen barn.
Jean–Claudes liv var patetisk.
Han leide ut sitt livs timer for en drittjobb med drittimer.
Da han fikk vite sin dødsdato, satte han seg på en benk–
–og bestemte seg for å bli der.
Hvis det ikke fantes luft, ville fuglene falle ned da?
Aner ikke. Hvordan puster fisk?
–De har gjeller. –Det skriver jeg ned.
–Kan jeg også ha gjeller? –Nei, du er et barn.
–Hva skjer med barn? –De blir foreldre. Iblant.
–Hva skjedde med moren din? –Hun døde.
–Hvorfor døde hun? –Hun var gammel.
–Hva skjer med de gamle? –De dør.
Musikken din er "Fuglekall" av Rameau.
Den liker deg, sier den.
Hvorfor blir den i parken når den kan fly hvor den vil?
Den lurer på det samme om deg.
Han gikk. Gjør det noe at apostelen mangler?
Jeg tror ikke det. Vi skulle bare møtes.
Unnskyld meg, jeg leter etter ei rastløs lita jente med svart hår...
Stopp! Det gjør vondt! Hvorfor gjør du dette?
Ea! Ea!
Hei, uteligger!
Hva gjør du? Spiser du fra søpla?
Jeg ser etter ei jente med svart hår.
Man roter ikke i søpla. Det er ikke ditt. Og du stinker.
Jeg blør... Jeg blør!
Ja, for jeg slo deg, idiot!
Ukjent. Han ble funnet på gata.
Gjør dette vondt?
Selvsagt gjør det vondt! Den er forstuet!
Vet du hva det er? Det vet jeg, jeg oppfant det.
Og migrene! Alt det var jeg! Gi meg morfin.
–Vi gir ikke det uten videre... –Hold kjeft! Så sint jeg blir!
–Gi meg den! Jeg er sulten. –Hva gjør du?
Sexgalningens evangelium
Den tredje apostelen het Marc. Han kalte seg "sexgalningen".
Marc tenkte sjelden på foreldrene sine, –
–men når han gjorde det, dukket alltid det samme minnet opp.
Vi hadde campingvogn, en Comtesse, som vi lånte penger til for å kjøpe.
Noen kubikkmeter som duftet såpe, solkrem og tomatsaus.
Gjennom antimuggardinen–
–kunne man se regnet som falt over Manga Del Mar Menor–campingen.
Jeg er ni år. Livet mitt forandret seg for tre timer siden.
Ben lange som karamellstenger, –
–og en turkis bikini, som to punktum og et komma.
Hun så på meg med en mine blandet av interesse og avsmak.
Jeg ville spise henne opp. Jeg smilte dumt mot henne.
Hun var tyskernes datter.
Jeg har mange andre minner fra barndommen, –
–men det underlige er at hvert eneste inneholder noe trist.
Ser du øyenbrynene mine? Det ser ut som om jeg anstrenger meg.
Det er normalt, for jeg anstrenger meg.
Jeg prøver å hindre alle bildene jeg har i hodet mitt, –
–å komme ut gjennom øynene og dynke ned de rene dagligstueveggene.
Marc!
I to år hadde jeg bildet av tyskernes datter, –
–hennes karamellbein, forakten i blikket hennes–
–og den turkise bikinien i hodet mitt.
Så fikk hun selskap av andre jenter.
Frisørens datter...
...med morsom nese og trange bukser.
Bakerens datter...
...med sine rådyrøyne, som alltid så ut som om hun hadde grått.
Cathy, naboens datter...
...så sjenert at stemmen hennes lød som et punktert dekk.
Han rørte den, far!
–Hva skjer med barna? –De blir voksne.
–Og hva skjer med de voksne? –lblant får de barn.
Vil du ha barn?
Det rekker jeg ikke på 83 dager. Jeg må treffe ei dame først.
Se på jenta og smil, –
–hvis ikke hun forteller noe trist.
Leksjon 2: når hun rører ved håret sitt, si:
Jeg elsker frisyren din, den er original.
Du er ikke som andre jenter.
Jeg elsker frisyren din. Den er original.
Da han fikk vite at han bare hadde 83 dager igjen å leve, –
–følte han at han ikke hadde en dag å miste.
Jeg bestemte meg for å tømme kontoen min. 18000 euro.
83 dager igjen å leve. 200 euro per dag. Og resten til mat.
Alt er der.
Så nær...
...innen rekkevidde, men likevel så langt borte.
Jeg vil ha dem alle, alle, alle...
Livet ville være som et mirakel.
Jeg kunne rolig avvente døden. Ingenting betydde noe.
Livet mitt kunne ha blitt som jeg drømte om.
Jeg hadde aldri forestilt meg sånn lykke. Dager med smak av ferske bær, –
–dager med smak av gåtefulle reiser, med smak av salt, –
–dager med uendelig skjønnhet...
Til pengene tok slutt.
200 euro per dag holder ikke.
Smak av salt... Er det med to l–er?
Hvorfor er ikke alt gratis på Jorda?
Aner ikke.
Din musikk er "O Solitude" av Purcell. Komponert for en stemme som din.
Du har en veldig vakker stemme. Du kunne tjene penger på den.
Tester, en, to, tre, tester.
Perfekt. Begynn når du ser "h"...
Mer, mer!
–Fortere! –Så deilig!
Bra. Da skifter vi filmrull...
–Proust... – "På jakt etter den tapte tid".
– "Lenge gikk jeg og la meg tidlig". –Min favoritt er Elstir.
Er han forelsket i Andrée, eller vil han gjøre Albertine sjalu?
–Er det for å bli ved sin hest? –Unnskyld?
Bli ved sin lest.
–Det er noe trist over Proust. –Jeg er enig.
Gjennom sine bifigurer legger Proust seg ut. Han klarer å ta til seg.
Jeg liker måten du snakker på.
Unnskyld min fransk. Den er så "ulikhengende".
"Bli ved sin hest" var veldig vakkert sagt.
Sier man ikke det?
–Manga Del Mar Menor? –Bitte?
Manga Del Mar Menor.
Campingen. Stranda.
Jeg var gutten.
–Jeg var den lille gutten. –Var det deg?
Det var veldig hyggelig.
Skal vi...?
Ja.
Hjertet mitt rulter.
Mitt også.
God natt.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,–
–13, 14, 15...
Vekk! Still deg i køen!
- Denne går raskere. - Gå tilbake!
- Jeg er Gud! - Stopp!
Har han ikke et vakkert ansikt? Det uttrykker noe fredelig.
Gud sa: "Elsk din neste som deg selv".
Det har jeg aldri sagt.
- Unnskyld? - Jeg har aldri sagt det.
Jeg hater meg selv, så jeg hadde aldri sagt det. Jeg ville sagt:
"Hat din neste som deg selv."
Guttungen sa mange underlige ting.
Han improviserte, fulgte magefølelsen.
Men jeg er Gud. Det var jeg som fant opp alle problemene.
Du er snill, du.
- Du har et stort hjerte. - Jeg prøver.
Du drømmer. Drømmer!
Ludovic. Moren din døde da du var fem år, ikke sant?
Du var veldig lei deg.
Så fikk du polio. Stakkars Ludovic!
Et av beina dine er kortere enn det andre.
Så trist...
Og husker du vesle Cécile? Hun var så søt.
Du var forelsket i henne, du elsket henne.
Da du kjøpte blomster til henne, lo hun av deg.
Hun var jo sammen med den andre idioten, han med mopeden.
Du kunne ikke ha moped på grunn av beinet ditt.
Det var mitt verk. Forstår du det?
Han er ingenting. Alt han klarte, -
- var å få seg selv spikret opp som en ugle.
Jeg er Gud! Er du gal?
Morderens evangelium
Den fjerde apostelen het Franois.
Da alle fikk vite hvor lenge til de skulle leve, kjøpte han et gevær.
Hvis han bommet på målet, -
- skyldtes det at den personen ikke skulle dø den dagen.
Hvis noen døde, var det ikke hans feil.
Det var forutbestemt. Franois var bare skjebnens hånd.
Han hadde alltid elsket døden.
Han elsket begravelser.
Franois gråt aldri og var aldri lei seg.
Han kalte seg "morderen". Morderen hadde allerede drept.
Ikke komplett liste: maur: ukjent antall.
Fluer: et ukjent antall.
Sommerfugler: 6. Antall anslått av morderen.
Hans kusines mus.
To undulater, også de hans kusines.
Forgiftet med saltsyre.
Morderen hadde visst at han var en morder-
- helt siden han som liten ble bevisst om seg selv.
Samtidig som han oppdaget at det fantes en verden utenfor, -
- ble han også bevisst på den store grenselinja-
- som skilte den levende verden fra den døde.
Jeg visste at jeg var fergemann, laget for å ta liv.
Det var min natur, jeg kunne ikke noe for det.
Akkurat som håret og nesas form, er det genetisk.
Jeg er en morder.
Jeg lever for å drepe.
I dag er morderen 41 år.
Det som er viktig å vite om morderen, -
-er at hans kone heter Catherine.
De fikk et barn, som de ble enige om å kalle Gregory.
Catherine vet ikke at morderen er en morder.
- Hun kaller ham... - Elskling...
...på dagen, i telefonen, hos venner. Iblant...
- Min skatt. - ...enkelte kvelder.
- Franois! - ...når de krangler.
Franois var et av mange ofre for min fars lov 1522.
"Hvis du en dag blir forelsket i en kvinne,"-
- "er det meget sannsynlig at du ikke får tilbringe livet med henne".
Franois solgte livsforsikringer.
Han innså raskt at det ikke tjente noen hensikt lenger.
Foran din siste dag, velg mellom 50 ulike reisemål.
Gi deg selv en slutt som slår alt annet.
Hei! Det er Kevin igjen!
Hvorfor skyter du på folk?
Dør de, er det ikke min feil, for da skulle de likevel dø i dag.
Bommer jeg, var det ikke deres dag.
- Er geværet ditt ladd? - Ikke ennå.
Det er ikke din feil, det er jeg som har skapt dette rotet.
Jeg fortalte når folk skulle dø, for å ta hevn på far.
Jeg trodde at jeg hjalp folk.
Nå må jeg finne seks apostler. Du er den fjerde.
Musikken din er "Døden og piken" av Schubert.
Trist, men vakker. Den passer sammen med Händel.
Du burde prøve å skyte en ung kvinne med kastanjefarget hår.
Vær så god.
Hun passerer om seks sekunder.
...to krokodiller, tre krokodiller, -
- fire krokodiller, fem krokodiller, seks krokodiller.
- Hvordan gjorde du det? - Der er hun. Skyt.
Skyt! Skyt!
- Hva skjedde? - Et mirakel.
Jeg elsker deg ikke.
Ja.
Litt sliten, det er alt.
Unnskyld meg.
Jeg elsker deg. Jeg har aldri elsket noen
Jeg er gift, men elsker ikke min kone.
Jeg elsker ikke sønnen min, jeg elsket ikke foreldrene mine.
Jeg har aldri elsket noe. Bortsett fra deg.
Jeg elsker deg og vil alltid elske deg.
Det gjør ingenting hvis ikke du elsker meg.
Jeg avventer døden med deg i mine tanker.
- Nummeret mitt står på papiret. - Hun ringer deg.
13, 14, 15, 16...
Hei! Det er Kevin igjen!
62 år igjen å leve!
Martines evangelium
Den femte apostelen het Martine.
I begynnelsen, da hun fremdeles levde i barndomslandet, -
- besto 95 prosent av hjertet hennes av det myke, parfymerte stoffet-
-som gjør at man blir forelsket.
Enkelte ting kan man ikke motstå.
Martine, du har 5 år, 2 måneder og 17 dager igjen å leve.
- Jeg kommer ikke hjem i kveld. - Hva?
Vi har et møte i Düsseldorf med tyskerne.
God dag, madame. Vil du ta en kopp kaffe?
Mannen min kom hjem.
Han hadde fått beskjeden at han hadde 39 år igjen å leve.
Jeg sa at jeg bare hadde fem. Han virket lettet.
200?
- Du har vakkert hår, madame. - Takk, men ikke si "madame".
- Øynene dine er meget vakre. - Takk.
- Hva heter du? - Philippe.
Akkurat, ja...
Ikke se.
Når jeg treffer mennesker, hører jeg deres indre musikk.
Hvert menneske har sin egen.
Du har sirkusmusikk.
Han sier at han liker deg.
Det er første gang noe så vakkert skjer meg.
For en vakker kjærlighetserklæring. Den gjør meg lykkelig.
Det gjør ingenting, jeg var lei av den.
Føl deg som hjemme. Vil du ha noe å drikke?
Vil du virkelig ikke sove inne?
Jeg får bare sove hvis jeg kan se himmelen.
Victor hadde sittet seks måneder i fengsel.
Han hadde vært på feil sted til feil tid.
Da han kom ut, orket han ikke lenger å sove under tak.
Han var redd for å våkne innelåst.
17...
Hvordan vet du at du elsker meg?
Du kjenner meg ikke engang.
Jeg skjøt og traff deg.
Du ble ikke skadet. Så fulgte jeg etter deg og kjente duften din.
Du lukter brønnkarse. Jeg ble forelsket.
Ok. Kom.
Helsike!
- Hvem er det? - Faren min. Gud.
Jeg forestilte meg ham ikke sånn.
Pris meg! Du skal gå hjem og starte datamaskinen min.
- Jeg er ikke redd for deg. - Ser du hvordan jeg ser ut?
Start på nytt... Vær så snill, start datamaskinen på nytt.
- Slutt med dette tullet. - Jeg kommer aldri hjem igjen!
- Liker du å være her? - Ja. Jeg har mange venner.
- En apostel til, og jeg har atten. - Stopp!
Slutt å mase om dine 18 apostler! De er 12! Som et hockeylag.
Som det alltid har vært.
Du sier 18 fordi at moren din elsker baseball.
Vi driter i baseball!
Du har alltid elsket henne høyere enn meg.
Bai He Quan eller "den hvite kranen".
Den så jeg. "The Way of the Dragon". Den skurkaktige elefanten!
Blås i det, Victor. Kom, så går vi.
Rekk meg hånden din.
Ikke tving meg til å komme etter deg! Ea! Kom tilbake!
Vi fant ham ved kanalen.
La ham tørke på usbekernes madrass.
Willys evangelium
Den sjette og siste apostelen het Willy.
Da Willy fikk vite hvor lang tid han hadde igjen, -
- bestemte han seg for å bli jente. Willy var mitt eget mirakel.
Willy hadde alltid vært syk.
Vet du hva hudkreft er? Jeg har fortalt deg om det.
På tide med sprøyten.
Aldri noe alvorlig, ikke kreft eller noe sånt, -
-men syk likevel. Alltid.
Når vi var alene, tittet mor på meg.
Et underlig blikk, som om hun så på stifter som lå ute-
-når hun nettopp hadde ryddet.
Så sa hun at jeg så forferdelig ut.
- Du ser forferdelig ut. - At jeg måtte ta det rolig.
Du må ta det rolig.
Og så ga hun meg sprøyten.
Innerst inne visste jeg at det var noe galt med henne og sprøytene.
- Kan vi øke dosen? - Jeg vet at det er tøft.
Du gjør alt du kan.
Legen likte mor.
Han snakket med henne som om hun var en arbeidshest man syns synd på.
Det kunne ikke være enkelt å ha et barn med dårlig helse.
Han så på meg med urolige øyne, -
- som om han syntes at jeg overdrev som hadde feber hele tiden, -
-og kastet opp galle morgen og kveld.
Da jeg fylte sju år, opererte de bukspyttkjertelen min.
Den syntetiske diabetesmedisinen som mor hadde injisert i meg, -
-hadde brent den som en hamburger.
Så skjedde det som måtte skje.
Neste søndag. Om en uke.
Jeg vet det, det er min feil. Det var jeg som slapp datoene.
Det takker jeg for. Alt er forandret til det bedre for meg.
Moren din og jeg har bestemt oss for å være ærlige.
Du vil dø om... Vi har bare...
Du har noen uker...
Vi ville ikke snakke om det, for du...
Er det noe du vil gjøre? Slutte skolen?
Reise? Hva som helst.
Kan gutter bli jenter?
Unnskyld?
Jeg vil bli jente.
Er du sikker?
Foreldre er idioter.
En av vennene mine, da foreldrene hans fikk vite at han skulle dø, -
-låste de ham inne.
Men han ville leve som Alpha Arceus, en Pokemon av metall.
Først sa de ja.
Så sa de at de ville at han hørte på Johann Sebastian Bach-
- hans ti siste dager i livet. Da ville jeg bare rømme.
Vi lever i en syk verden.
Jeg vet det. Det er min fars feil.
- Faren din? - Faren min er Gud.
Jeg holdt ikke ut med ham, så jeg rømte. Mor er en gudinne, -
- men våger ikke å si noe. Hun broderer hele dagen.
Far tvinger henne til å tie. Men iblant savner jeg mor.
Atten. Dette forandrer alt.
Som i baseball...
Har faren din krefter, som en superhelt?
- Han liker bare å ha makt. - Har du noen krefter?
Kan du lage flere skinkesmørbrød?
Det fungerer bare iblant. Iblant mangler skinka.
Det er mye jeg ikke kan gjøre. Som å gråte.
Og mye jeg aldri har gjort. Jeg har ikke sett noe av verden.
Jeg har aldri spist et eple, aldri sett havet.
Musikken din er Charles Trenets "Havet". Den er vakker.
I natt skal jeg finne på en drøm til deg.
Spis i det minste fisken.
- Den vil tilbake til havet. - Det forstår jeg.
Jeg vil gjerne få den til havet.
Jeg skal dø om en uke. Hvorfor ikke dø ved havet?
Kjolen din er kjempefin.
Vi får nok hjelpe ungene.
Jeg er enig. De later til å trenge hjelp.
Vi har en uke på oss.
På mandag solgte Willy sine foreldres møbler.
Reiser er dyre.
Tirsdag ba Aurélie morderen om ikke å drepe flere.
Jeg vil ikke at du skyter folk.
Jeg har uansett ikke lyst lenger.
Onsdag ryddet Martine opp i livet sitt.
- Allerede hjemme? - Hva er dette?
- Gå din vei, og kom aldri tilbake. - Hva sier du?
Du var fantastisk.
Torsdag elsket Marc og Xenia for første gang.
Og de elsket det.
Og mor passet på å pusse vinduene på torsdag.
Fredag bestemte Willy og jeg-
-å kalle mandag, tirsdag og onsdag-
-for januar, februar, mars.
På slutten av uka hadde vi bodd sammen i sju måneder.
Lørdag nådde Jean-Claude Polarsirkelen.
Lørdag ble Gud, som var papirløs, deportert til Usbekistan.
Jeg skal la det regne frosk og gresshopper på deg!
Jeg skal gi deg brennkopper og psoriasis i ansiktet! Idiot!
Du vet ikke hvem jeg er!
Du vil begynne å stamme og komme for tidlig!
Salmenes salme
Søndag ankom alle til havet.
Jeg er ikke den eneste som vil dø ved havet.
Nei, det virker som om alle har hatt samme idé.
Dere som skal dø i dag, tar et svart armbind.
Dere som er her som selskap, tar et hvitt.
Hva kommer de til å dø av?
Da er det bare å vente. Snart skjer det.
Fins det ingen måte å unngå det?
Min bror sa at med 6 ekstra apostler blir det 18, som i baseball.
Det ville forandre alt, for det er mors yndlingstall. Han tok feil.
Han hadde nettopp fylt atten
Han var vakker som et barn
Sterk som en mann
Det var sommer, naturligvis
Og jeg regnet med å se ham
Under høstens kvelder...
Det var fint å bli kjent med dere.
Skal vi ikke lese fra Det helt nye testamente?
–Livet er som en isbane. –Det var jeg.
"Uten luft ville fuglene falle ned."
Det mister høyde. Det kommer rett mot oss.
–Vi kommer til å dø alle sammen! –Bare de med svarte armbind.
Vil du starte på nytt?
Skriv inn koden.
Han hadde nettopp fylt atten...
Atten?
God dag, gudinne! Jeg er glad for å se deg.
Starter på nytt.
Omstart
Er jeg ikke død? Hva skjedde?
Nedtellingene har forsvunnet. Alt er som før.
Hvem gjorde det?
Forslag til himmel.
Det er moren min!
Det er mor!
Utmerket valg, gudinne.
I dag, som alltid, har vi bare gode nyheter.
Tross klimaforandringene, smelter ikke pakkisen mer.
Tyngdekraft.
Havbunn.
Planter.
Kykloper.
"Det helt nye testamente"
–Beveget den seg? –Ja.
Elskede...
Kunne du... nå som du er...
Kan du barbere beina?
Kanskje.
Usbekistan
Helsike!
Hei! Det er Kevin igjen.
Tekst: Jan Helge Hordnes Oneliner